Fem, fire, tre, to, en, null!
Kaken er her! Kom igjen!
Takk.
Holder du plassen? Jeg har ventet i fire timer. Jeg trenger en kaffe.
- Vil du ha noe? - Nei takk.
- Gå du. - Takk. Beklager.
Jeg kommer tilbake. Han høye der holder plassen Han er broren min.
- Tar du fri for å jobbe frivillig? - Ja.
Hold deg i bakgrunnen, observer og noter. Det kommer til å gå bra.
Parker der. Ja, der blir bra.
Skynd deg!
Au! Faen!
Vi har 48 timer på å få dem ut. Det går fort! Du kan grunnregelen?
Ja... Men gjenta den, for jeg...
Oppgi aldri nummer eller adresse. Da ringer de eller dukker opp.
God dag.
Dokumenter, metallgjenstander og telefoner i skuffen.
Takk.
- Vær så god. - Faen heller...
- Ut med armene! - Jeg har jo vært her hundre ganger!
Ok.
Den kan jeg ikke vise. Skal jeg tegne eller har du skjønt det?
- Vær så god. - Takk.
- Jeg har ikke noe! - Vær så god.
God dag. Vær så god og sitt.
- Nei, Alice, du skal sitte der. - Beklager...
- Da begynner vi. Hva heter du? - Samba Cissé.
- Hvor lenge i Frankrike? - I nesten ti år.
Ok. Hva skjedde? Noter, Alice.
Jeg har jobbet flere år i oppvasken, men begynner snart på kjøkkenet.
For tre dager siden fikk jeg et ansettelsesløfte.
Jeg har søkt om oppholdstillatelse og gikk til politiet med søknaden.
Men de hadde nok allerede sendt et avslag, som jeg ikke har fått.
Det er litt komplisert med postkassene i huset...
- Så de brakte meg inn. - Brakte de deg inn? For noen svin!
- Det syntes jeg også. - Skal jeg skrive det?
- Nei, men resten. - Mademoiselle, kan De komme?
Dette lover ikke godt...
Går det bra?
Ja da. Og du?
Ja, det går bra, men jeg er litt sulten...
Jeg har kanskje...
...en energisjokolade.
Takk.
- Er det musk? - Nei, fra apoteket. Fullkorn, havre.
- Nei, parfymen din. Er det musk? - Ja.
- Hvilke medisiner er det? - Jeg har søvnproblemer.
Især om natten.
- Jeg vil gjerne ha en sånn også. - Hvilken av dem?
- Den der for å sove om natten. - I så fall har jeg Imovane.
Det er et sterkt sovemiddel. Ellers har jeg Lysanxia eller Lexomil.
Hva anbefaler du at jeg begynner med?
Sovetablettene.
- Alt sammen! - Takk.
Vi må skynde oss. To afghanere trenger hjelp.
Du er her pga. et vedtak, men vi skal prøve å få deg ut.
- Oppfattet? - Ja.
- Har du bevis på opphold i landet? - Ja.
- Har du slekt her? - Onkelen min.
Han har bodd her i 25 år, men har oppholdstillatelse.
Han jobber også på restaurant, men på kjøkkenet på en fin restaurant.
Hallo? Et øyeblikk.
Skriv ned onkelens navn og alt som trengs i retten, en ren skjorte...
Vi skal prøve å få tak i PA-et før du skal i FM.
Hallo? Ja. Ja, det er jeg. Er du dum, eller?
- Hva er PA-et og FM for noe? - Vi venter på henne. Hun forklarer.
Jeg skal ta nummeret ditt... Din onkels nummer.
Ja. 06...
...94535102.
- Kan jeg få ditt også? - Det går ikke. Det kan jeg ikke.
0613521222.
- Ha det. - Ha det.
- Har han en sjanse til å slippe ut? - Hvem da?
Samba.
Det er verd et forsøk. Ti år i landet og jobb, men ikke kone og barn...
- Og hvis dommeren sier nei? - Da sier vi:
"Han virker hyggelig og plager ingen. Løslat ham!"
- Kan det gå? - Tuller du?
- Ja, det er klart. - Det kan bli en enveis til Dakar...
- Er det så ille? - Jeg skal gi deg et godt råd:
Du må holde avstand. Ellers blir du lei deg hvis de sendes tilbake.
- Ingen fare for det. - Han fikk vel ikke nummeret ditt?
- Nei, du sa jo det... - Ha det!
Kom nå!
- Har du konto? Husleiekvittering? - Hva?
Dette er ikke BBC.
Det er lettere hvis du snakker litt mer internasjonal engelsk.
1 års tillatelse, så midlertidig i 3 måneder, så i 1, så bortvist.
Vi tar det om igjen sakte... Når fikk du et års tillatelse?
De bor altså hos en mann, men jeg må vite hva han heter.
Heter han for eksempel monsieur Duval, skriver jeg M. Duval.
- Ja, det er han. - Hvem da?
- Monsieur Duval. - Så De bor hos monsieur Duval?
- Har du konto...? - På posten?
På posten? På posten? Har du konto på posten?
- Nei, det har jeg ikke. - Nei, han har ikke det.
- Har du lønnsslipp i dette navnet? - Ja.
Jeg er diversearbeider på Eurodisney.
Hva er diversearbeider?
Så var det ingen røde papirer igjen.
Rødt papir! Så ingen igjen!
Ok, det var ingenting igjen. Men av hva?
Røde papirer.
Diversearbeider? En dag er jeg Kaptein Krok, neste dag-
- Buzz Lightyear eller Løvenes konge, men aldri Askepott eller Minnie.
Synd med Den lille havfruen...
Det der er bare adressen vår. Hvem ga deg den? Var du hos politiet?
- Serbisk er upraktisk... - Ikke flere røde papirer igjen.
Russisk? Russki? Snakker du russisk? Utmerket!
Er det noen som kan russisk?
M. Jebli, De kom ikke med buss fra Kanariøyene? En spesialbuss?
Ja, en spesialbuss.
Gir du meg globusen? Dette går ikke lenger...
- Jeg tror at jeg skjønner. - Bra!
Han fikk et rødt papir. Så var det ingen igjen.
Skal du ikke spise?
- Nei, det smaker ingenting. - Å drive dank gjør meg sulten.
Kan jeg? Takk.
- Hvor lenge har du vært her? - I ti dager.
- Hvor er du fra? - Kongo-Brazzaville. Og du?
Senegal. Jeg har vært her i ti år.
Jag trodde at faren var over, men de tok meg. Dumt, hva?
Ja. Det tok meg to år å komme hit. Jeg stakk under borgerkrigen,-
- tok lastebil i tusenvis av kilometer, gikk gjennom ørkenen,-
- krysset flere land og ble pågrepet på Gare de Lyon!
- Hva heter du? - Jonas.
Som i Bibelen.
- Og du? - Samba, som dansen.
Hyggelig.
- God dag. - God dag. Jeg skal møte en mann...
Han jobber på kjøkkenet: Lamouna Saw. Kan De hjelpe meg?
Ja visst. Slå Dem ned. Jeg skal forhøre meg.
- Har du hatt noen eventyr her? - Ja, framfor alt med politiet...
Jeg har sett noen søte politijenter.
Jeg har hatt noen, men ingenting alvorlig. Man har ikke tid.
Man jobber, sender penger hjem og er alltid redd for å bli tatt.
- Så du har ikke hatt noen? - Jo.
Jeg har hatt tre, fire, fem stykker, så det har jeg.
- Jeg kom hit for å gifte meg. - Jaså?
Fortell!
Vi jobbet sammen i Spania i tomatdrivhus.
En morgen var det stor politirazzia. Jeg løp mot landsbyen for å flykte.
Jeg løp som en gal. En dør åpnet seg. Noen dro meg inn.
- Var det hun? - Ja, akkurat.
Vi satt der klemt sammen i flere timer i et søppelrom.
Hvordan er hun? Beskriv hvordan hun ser ut.
- Pen, tynn, høy, som en motejente. - Mannekeng.
Ja, mannekeng.
- Hva heter hun? - Gracieuse.
Ja, Gracieuse... Vet hun at du er her?
Ingen anelse. Vi har ikke sett hverandre på to år.
- Venter De her? - Ja.
- Lamouna! Du har besøk! - Gå, du.
Alt er sortert etter år, siden 2004.
Vedtak, bankpapirer, kontoutdrag...
Her er den hvite skjorten, og en T-skjorte. Den blir han glad for.
Han er glad i den. Og to makroner: vanilje og lime-basilikum.
- Favorittene hans... - Lime-basilikum ser god ut.
Nevøen min er en seriøs gutt.
- Jaså? - Ja, det er han virkelig.
- Papirløse har masse papirer... - Ja, men ikke de rette.
Det er det som mangler. Ha det.
Ha det.
Beklager.
- Ikke ille... - Du likner en markørpenn.
Du kan begynne å pakke. Han kan ikke se sånn ut i retten.
Den er viktig for ham. Den er nok som en amulett.
Da er løpet kjørt. Du kan ikke ha den på deg.
Den bringer lykke. Og hvis jeg har skjorten utenpå?
Kanskje det, eller hvorfor ikke skjorten uten noe under, for å se?
Ok.
- For å sammenligne? - Ja.
Ja visst...
- Som du glor! - Nei, ikke i det hele tatt!
- Jo, du glor. - Nei!
Beklager. Du sammenlikner. Eller jeans uten truse for å sammenlikne.
- Så dum du er... - Sa jeg det om å holde avstand?
Det er bedre.
Ja, la det være sånn. Jeg skal ta hånd om de andre.
Og du holder deg i ro og sammenligner i fred og ro...
Det blir mye bedre sånn.
- Jeg skulle gått med T-skjorten. - T-skjorten... Jeg tar den for deg.
- Min onkel ga meg ikke noe annet? - Jo, to makroner.
- Og? - Jeg tror at jeg spiste dem...
- Begge to? - Ja.
Ja vel...
Da faren døde for ti år siden i en arbeidsulykke i Dakar, måtte-
- Samba Cissé slutte på skolen, dra fra mor og to søstre til Frankrike-
- for å forsørge familien. Han har jobbet i oppvasken om kvelden-
- og gått et kokkekurs. Han har fått et ansettelsesløfte...
Vi vet alt det der. - M. Cissé, har De slekt i Frankrike?
- Faen! - Ja, onkelen min.
- Er det alt? - Ja.
Saken skal opp til doms. Forhandlingen utsettes.
- Hva betyr det? - Det tar en stund.
- Jeg skal forklare der oppe... - Skal vi snakke med dommeren?
- Hva? - Nei, det var ingenting.
Jeg skulle beholdt T-skjorten på.
- Grønt lys. - Jeg kommer.
- Jonas, hva gjør du? - Jeg må finne henne! Jeg blir gal!
- Jonas, vent! Stans! Hva gjør du? - Slipp meg!
Min bror, vent! Ikke gjør noe dumt! Da havner du i fengsel!
Tenk deg om! Hør på meg!
Jeg er som en rotte i bur! Jeg kom hit for å gifte meg! Jeg stikker!
Kom ned!
Nå holder det! Inn med dere nå!
Inn på rommet deres! Her er det ingenting å se!
Samba...
Samba Cissé...
Jeg hørte navnet mitt.
- Ja? - Jeg hørte navnet mitt.
- Ja, pakk sakene Deres. - Skal jeg løslates?
- Vet ikke, men pakk sakene Deres. - Greit.
Håper at det ordner seg.
Hun jobber på en skjønnhetssalong ved Barbès.
Finn henne. Si at jeg er her.
- Gracieuse? - Gracieuse.
- Lykke til! - Takk.
Beklager. Unnskyld, men jeg forstår ikke... Hva skjer?
Bortvisningsvedtaket gjelder fortsatt. De må forlate landet.
- De kan gå. - Nå? Kan jeg gå?
Ja, De er fri, men er her illegalt, så De må forlate landet.
- Oppfattet? - Ja. Da så... Da drar jeg hjem.
- Ligger Roissy den veien? - Rett fram.
Da forlater jeg landet. Jeg kan prøve å ta det der flyet.
- Ja visst... - Det er flyet mitt.
Jeg skal gå. Jeg skal med det der flyet.
Vent på meg! Kaptein, vent på meg! Jeg må være med!
Å bli bortvist er ikke bra. Nå må du være enda mer diskré.
Det lyser papirløs lang vei av signetringen din.
- Har du ikke lært noe på ti år? - Jo. Ikke bekymre deg for meg.
Samba, fra og med nå må du begynne å kle deg europeisk!
Dress og skinnmappe som en forretningsmann på vei til kontoret.
Ta en avis under armen og kast jeansen og de gamle skoene.
Vær rolig og diskré, som jeg har lært deg. Gå ikke ut beruset.
Jeg drikker jo ikke! Det var bare en gang...
La meg snakke ferdig! Unngå store stasjoner som Châtelet og Nation.
Etter seks tar du bussen, og sist men ikke minst: betal på metroen.
Det kan få deg sendt ut.
Hei! Jeg ser etter Gracieuse. Så hun jobber ikke her? Takk.
- Hei. Jeg ser etter Gracieuse. - Jeg kjenner ingen som heter det.
Hva står på?
Alt er bra, mamma. Jeg har vært litt syk og jobbet mindre.
Ikke bli lat! Har du klart kokkekurset?
- Ja, jeg er snart ferdig. - Det er vel jobb til alle der?
- Jobber du ikke, er det din feil! - Jeg lover å sende deg noe.
- Slapp av, jeg skal sende penger. - Fort! Vi skylder butikkeieren.
Ja, jeg skal sende penger fort. Hils til alle og si at det går bra.
Takk, mamma. Tusen takk. Takk.
Vent! Stopp! Monsieur Bentata, stopp!
Det går for fort. Hvor var vi?
Islamistene drepte to venner, og han flyktet om natten.
- Han kom til en leir i Algerie. - Be ham fortsette, men langsomt.
Monsieur Bentata, langsomt.
- Hva sier han? - Han er stort sett enig.
Kort sagt er han enig.
Situasjonen i leiren var fryktelig. Hygienen var en katastrofe.
- Verken varmt eller kaldt vann. - Jeg har også feil med varmvannet.
Unnskyld meg et øyeblikk.
- Madeleine. Kan du komme? - Beklager.
- Kjenner du til Tunisia? - Jeg har bare vært på Djerba.
Jeg kan ingenting om landet. Kan du hjelpe meg?
Det er en kjempehyggelig mann: monsieur Bentata.
- Jeg og Jean-Jacques gikk knapt ut. - Topp!
- Bedre enn ingenting. Du kan litt. - Jeg er allerede opptatt.
Ja, så bra! Takk!
- Hei! Går det bra? - Ja, det går bra.
- Nå? - Jeg har forhørt meg.
Bortvisningsvedtaket gjelder. Du må vente et år med å søke på ny.
I mellomtiden må du ligge lavt.
Unngå å bli kontrollert, unngå store stasjoner, som Châtelet...
Flyplasser, ikke gå på rødt, betale på metroen. Hva er løsningen?
Løsningen er...
...å søke på nytt...
- Men når? - Jeg sa jo det: Om et år.
Og hva gjør jeg i mellomtiden?
- Unngå togstasjoner. - Driver du ap med meg?
Nei, slett ikke. Det kan være bra med en overgangsperiode.
Overgangsperiode?! Skal jeg sitte og tvinne tommeltotter.
Bli redd når jeg ser en uniform? T.o.m. postbudet gjør meg redd.
Hva skal jeg leve av?! Jeg forsørger folk! Skal du ikke hjelpe meg?
Slutt å skrike! Jeg kan også bli sint!
Tror du det er lett med alle de papirene dine? "Det der mangler..."
"Jeg bor der. Nei, jeg bor der." Nå roer du deg ned!
Jeg er faktisk trøtt! Skjønner du det?!
Jeg har ikke bedt om noe! Jeg har fått nok!
Ok? Faen i helvete! Faen! Faen! Faen! Dra til helvete!
- Hva sa hun? - Kort sagt er hun trøtt.
- Jeg lover å unngå stasjoner. - Hvorfor skrek du til meg sånn?
Det var ikke bare jeg... Du skrek også. Høyt.
- Du er ikke sint på meg? - Ha det, Alice.
- Ha det, Simone. - Jeg sa ingenting om makronene.
- Ha det, Alice. - Ha det, Odette.
Ha det, Odette. - Nå? Du er ikke sint på meg?
- Sikkert? - Ja.
Takk for alt du gjør for meg, Alice.
Tusen takk!
Takk.
Jeg skal gå nå. Takk.
- Bra at du holder avstand. - Hold kjeft!
- Du er ærlig, bra. - Hold kjeft likevel!
I de stilleste vann...
Hei. Jeg ser etter Gracieuse. Man sa at jeg kanskje finner henne her.
Ja, det er jeg.
Nei, jeg ser etter Gracieuse...
Det er jeg, sier jeg jo!
Jaså, er det du? Jeg er en venn av Jonas.
Ok, enkel manikyr med bad eller massasje? 10, 20 eller 30 minutter?
- Er du virkelig Gracieuse? - Ja, det er jeg sikker på.
- Magalie heter nok også Gracieuse. - Er det to Gracieuse?
Jaså? Kanskje det er den andre?
- Rop på henne, er du snill. - Magalie!
Det er nok hun som er Gracieuse, og ikke du.
- Fortsett. - Han har fortalt alt.
Hvordan dere møttes i Spania på tomatdrivhuset og søppelrommet.
- Når slipper han ut? - Jeg aner ikke.
- Snart, håper jeg, men vet ikke. - Hyggelig å høre om ham.
Men to år er lang tid. Mye er hendt.
- Men dere skal vel gifte dere? - Sa han det?
Ja. Er det ikke sant?
Det er deilig med håndmassasje.
Det er bra, for folk bruker hendene ofte. Hver dag, til og med.
Så når du er trøtt i hendene, kan du massere dem. Det er bra.
Folk som gir ryggmassasje, bruker hendene, ikke ryggen.
Jeg liker å tulle.
Vi ses i morgen!
- Ha det! - Ha det!
- Hva gjør du her? - Jeg hadde en avtale i nærheten.
Så etter avtalen gikk jeg forbi her...
Så jeg tenkte at jeg kunne følge deg hjem, hvis du vil?
Ok. Hvor har du bilen?
Nei, til fots. Jeg har ikke bil.
Men jeg kan bære deg hvis du vil.
- Hvor bor du? - Clignancourt.
Karer, har noen av dere jobbet som vekter før?
Du og du. Dere andre kan gå.
Dere jobber ekstra i kveld. 50 euro i hånden, ok?
- Ja. - Kom, så skal dere få uniform.
- Hva driver du med? Hva gjør du? - Den veltet.
- Sikkert... Sett den tilbake. - Helvete! Den velter!
- Kom, vi må til lageret. - Ikke velt! Den er ødelagt.
Den er ødelagt. Det er derfor. Jeg kommer og reparerer deg etterpå.
- Ikke rør noe! - Nei, den veltet. Den er ødelagt.
- Ble du forelsket? - Nei, den veltet.
Karer! Karer! Karer!
- Lengst nede, karer! Lengst nede! - Helvete!
- Ligg stille! - Stikk! Politiet er på vei!
Sværing, stikk! Politiet er på vei! Stikk!
- Hvorfor det? - Stikk! Stikk!
- Beklager. Jeg ville ikke vekke deg. - Jeg sover ikke.
De gikk løs på deg.
- Jeg liker parfymen din. - Musken?
- Ja. - Jeg som ikke har hatt på noe...
Det ser allerede bedre ut. Hvordan føles det?
- Det føles bra. - Kom, så kjører jeg deg hjem.
Bilen står der borte.
Vil du ikke snakke?
Det er ikke det... Jeg vet ikke...
Jeg gjør bare dumme ting for tiden. Jeg kjenner ikke meg selv igjen.
Det ser kanskje ikke sånn ut, men jeg vet hvordan det er.
Jo, det ser sånn ut.
- Jaså? - Ja.
- Og alt på grunn av en kvinne... - Jaså? En kvinne?
Det begynte på forvaringssentret. Jeg gikk over en grense.
Jaså... Jeg forstår...
Samba, la oss oppklare misforståelsen. Jeg liker deg også.
Men jeg er ikke klar.
Så det hadde vært best om vi holdt en viss avstand nå.
Men... Ja, men...
Jeg snakker ikke om deg.
Beklager, det er sant at... Nei, jeg snakker om vennen min Jonas.
Han ba meg lete etter kjæresten, Gracieuse.
Og jeg gikk på massasje og alt og gikk over grensen... Beklager.
Jeg uttrykket meg klønet. Jeg liker deg også veldig godt.
- Du er virkelig en kvinne... - Sikkerhetsbeltet!
- Jeg liker deg og parfymen din. - Ok.
- Jeg liker deg virkelig godt. - Det går bra.
Det er sant. På disse ti årene har jeg møtt mange hjelpearbeidere,-
- men du er spesiell.
- Spesiell? - Ja.
Du er ikke jusstudent, har ikke piercing og er under 85...
- Tror jeg, i alle fall... - Takk.
Hva skjedde?
Hva gjør du her med en som meg klokken tre om natten?
Vil du ikke fortelle det?
Da må det være alvorlig.
- Jeg ble utbrent. - Hva da?
Utbrent.
Sånn går det når man jobber 12 timer dagen uten å bli satt pris på.
Hva jobber du med?
Jeg jobber-
- i et stort rekrutteringsfirma i næringsmiddelbransjen.
Jeg har jobbet der i 15 år og er blitt en annen person.
Jeg satt fast i en spiral.
Prestere, avansere for enhver pris. Under press hver dag.
Til slutt fikk jeg ikke sove. Jeg blandet privatliv og jobb.
Plutselig hadde jeg ingen venner igjen, og ingen kjæreste lenger.
Over natten brast alt.
Det klikket for meg. Ja, det klikket for meg.
Hvordan da?
Under et rekrutteringsmøte ville en kollega ta mobilen når jeg snakket.
Hva skjedde?
- Det er vanskelig å snakke om det. - Fortell nå!
- Jeg knuste mobilen i hodet hans. - Det mener du ikke?
- Jeg rev av noen hårtuster også. - Seriøst? Det må ha gjort vondt.
- Ja, det gjør visst det... - Så han tok den ikke?
Etter det ble jeg innlagt en stund.
Jeg forsto at jeg ikke var den eneste.
Jeg var med i et opplegg. Vi maler gouache, hører på musikk-
- og klapper hester iblant for å komme oss tilbake...
Så jobben som frivillig er en del av behandlingen?
Ja, litt.
- Har du det bedre nå? - Jeg klapper fortsatt hester iblant.
- Jeg sa jo at du var spesiell... - Man får også bivirkninger.
- Som hva da? - Det blir som en reaksjon.
Overdreven bruk, misbruk... Alt fra mat og sprit til sex.
- Og i ditt tilfelle? - I mitt tilfelle er det sex.
Jeg tar den helt ut. Rene orgiene.
Sex? Tar du det helt ut? Orgier?
- Hvilke sexorgier driver du med? - Jeg tuller!
- Ja vel? - På det området er det ingen fare.
- Jeg vet ikke hvordan en sporer av. - Det likte jeg: "Sporer av".
Ja, det var fint.
Jeg er rørt. Du er den første vennen jeg har, som er utbrent.
- Det var jo fint å høre. - Fint at du syntes det var fint.
Er du sikker på at du tullet om orgiene? Er ikke det også sant?
Kanskje litt?
- Skal vi gå? - Ja.
Hva er det nå som er hendt?!
Er du skadd?
- Jeg snakker med deg! - Batteriet var tomt.
- Jeg var med en utbrent venninne. - Hva snakker du om?
Ikke rot det til med en jente. Det blir bare problemer.
Slutt å skrike. Jeg har vondt i hodet. Jeg er trøtt.
Sov et annet sted!
- Hos meg er det ikke noe hotell. - Vil du at jeg skal gå?
Da går jeg, så slipper du meg! Jeg har ikke noe mer her å gjøre.
Bare dra hjem! De venter på deg! Da får jeg mer plass.
Da kan jeg kanskje endelig få meg en kone!
- Slutt nå! - Slipp! Jeg lager jo plass til deg!
For deg og kona di!
Vil du komme hjem tomhendt og begynne å drikke-
- og være mislykket?
Her.
Ta det.
Det er til deg!
Du får det!
- Det likner ikke meg. - Det blåser de i!
De vil bare ha arbeidskraft.
- Vi kan få problemer. Ta det. - Samba, ta kortet og gå og jobb.
Det er ekte. Du låner bare mitt. Vi kan ikke dra hjem igjen tomhendte.
Vi skal komme hjem som herrer og kjøpe hvert vårt hus ved sjøen.
Ved siden av hverandre, med alt som hører til.
Stol på meg. Ta det!
Er du født i 56? Det visste jeg ikke. Da er du jo gammel!
- Da kan du gi meg tilbake kortet! - Det er mitt kort.
- Går det? - Ja da.
Husker du ikke meg? I køen utenfor politihuset.
- Nei, du tar feil. - Nei.
Slapp av, alle de har falske papirer.
- Jeg har ekte papir. Du tar feil. - Fin frakk. Skal du på jakt?
Hvor har du geværet?
- God dag, madame. - God dag, mine herrer.
I dag trenger jeg 10 bygnings- arbeidere og 1 vindusvasker.
- Søm? - Nei, ingenting i syatelier.
En, to, tre... Vent!
...fire, fem, seks, sju, åtte, ni og ti. Det holder.
Fyll dem ut utenfor, takk.
- En, to, tre, fire, fem, seks, sju... - Vær så snill?
- Jeg trenger ingen flere til bygg. - Og til rutene?
- Malier? - Senegaleser.
Maliere og senegalesere er bra til bygg. Vindusvask krever tillatelse.
Todo bein. Vi jobbet sammen for en måned siden i la Défense.
- Ja, det stemmer. - Josiane?
Josiane, por favor? Vær grei nå.
No problema, han er en venn.
- Gi meg oppholdstillatelsen din. - Obrigado.
Ja visst, obrigado...
- Lamouna Saw? - Ja, det er jeg.
- Sover du, eller? - Jeg tror at jeg har høydeskrekk.
Jaså? Det har jeg ikke merket...
- Kom. Reis deg. - Nei, det går ikke.
Jo da, ikke se ned. Se opp. Se opp, sa jeg. Tranquilo.
Ta det rolig. Pust dypt inn. Sånn ja. Snu deg rundt nå.
- Nei! - Jo.
- Nei! - Jo da, stol på meg.
Nyt utsikten nå, min venn. Todo bein.
Her kan ingen komme og kødde med oss.
Ikke se ned!
Nå føles det bedre.
Da jobber du videre, for vi har ti etasjer igjen å vaske.
- Hvorfor sa du ingenting? - Rolig!
Si fra når du beveger på den. Det er farlig!
For en etasje!
- Hva er den lyden? - Det er ingenting. Har du sett?
Rene paradiset! Har du sett Coca-Cola-reklamen?
- Hva? - Coca-Cola-reklamen.
- Men... Slutt! - Kom igjen!
- Du blir kald. - Og så? Se hva du har foran deg!
Dans med meg! Se nå!
Hun der er narkotikaen min.
Du er min narkotika. Dans med meg!
- Slutt! Det gynger når du danser. - Det gjør ingenting.
Hva gjør du? Slutt! Nei, ikke det!
Jobb! Har dere ikke sjef? Ikke mer Coca-Cola! Tilbake til arbeidet!
- Nå holder det! Nå drar vi. - Beveg dere!
Jeg elsker dere, jenter!
Jeg er straks tilbake.
- Hallo? Jonas? - Samba? Hvor har du holdt hus?
Jeg har vært på hver salong fra République til Barbès. Ingenting.
Hva mener du?
Hun har kanskje en ny jobb eller reist. Jeg finner henne ikke.
Hva snakker du om? Jeg vet at hun er i Paris. Jeg blir gal her!
Ja, men... Beklager. Vi blir brutt! Jonas? Hallo? Hallo? Hallo?
Samba?!
Samba?! Helvete!
Jeg har gjort noe jævlig dumt.
Det var ikke ille ment. Du er mann. Sånt skjer. Du tvang henne ikke.
Nei, men hvordan kommer jeg ut av dritten?
Jeg skal aldri presentere damen min for deg.
- Hvorfor sier du det? - Jeg tuller bare.
- Kom nå. - Jeg liker spøk, men jeg skjems.
Jonas ba meg finne henne, og hva gjør jeg?
- Det er ikke noe å spøke med. - Du er en kåting.
Nei, jeg er ingen kåting.
- Slapp av. Det er fest! - Forferdelig musikk!
Hvor er alle damene? Jeg ser bare grått hår!
- Er det ham du prøver å gifte bort? - Vent...
Hun der borte er til deg. Hun er snill.
Hun er øm og vennlig. Hun er narkotikaen din.
Ok.
- Tranquilo! - Akkurat. Tranquilo...
- Og så har jeg eksamenene mine. - Ja, og du tar det jo på alvor.
- Tequila por la princesa? - Vi prater!
- Todo bein. - Sikkert.
- Jeg blir ikke lenge. - Vi må få det til.
Hva betyr det?
Der har vi sjansen til å få det til.
Bra stemning, hva? En tallerken?
Ha det fint!
- Hun kommer denne veien! - Hei, Samba.
Hei, Alice. Slå deg ned.
- Presenter meg! Kom igjen! - Danser du ikke?
- Nei, det er ikke min greie. - Jeg danser gjerne.
Hold opp, er du snill.
- Du er så vakker i kveld! - Mener du meg?
- Ja. - Man vet jo aldri...
- Nei, jeg mener deg. - Ja, virkelig.
- Presenter meg. - Gå bort dit.
- Tusen takk. - Ingen årsak.
Du ser mye piggere ut.
Jeg sov fem timer i natt. Uten tablett.
- Ikke ille! Bra. - Kaldt vann. Feil på berederen.
- Å dusje i kaldt vann gir fast hud. - Det er sikkert varmeren.
- I vannberederen... - Alice, dette er Wilson.
- En venn. - Hola, princesa!
- Er du portugisisk? - Nei da. Brasiliansk.
På studiet tok jeg praksisen min i São Paulo.
Det er et tegn! Kom igjen! Kom, så danser vi!
- Han har rett. Kom, Samba! - Nei, jeg danser ikke.
Nei, gå du. Jeg holder fatet ditt.
- Nei, det er ikke gøy. Kom! - Nei, jeg kan ikke danse.
Kom! Vil han ikke, så...
Jeg har ikke tenkt å bli lenge. Kompisen din er god til å danse.
Ja, men han overdriver.
- Skål for eksamenene i september! - Skål for eksamenene og for deg!
Og jeg vil ikke lenger slave for en praktikantlønn på 489 euro i md.
- Nå kan dere drikke, fyllesvin. - Skål for eksamenene dine!
- Hvem sin tur? - Min.
Kom igjen, Lamouna!
- I Afrika med regn om kvelden. - Nei, ikke det!
- La ham snakke! - Ja da, men det blir langdrygt.
Vi hører på deg, Lamouna.
I Afrika når det regner om kvelden,-
- flyr døgnfluer rundt, rundt og faller ned i fatene,-
- flyr inn i veggen og slår seg halvt i hjel.
De kan ikke motstå lyset.
Livsviljen deres er for sterk. De sirkler rundt lyspæren.
Om morgenen likner de små visne blader på bordet.
Kvelden før levde de. Jeg håper at vi slipper å bli som døgnfluene.
Kirikou ødela stemningen med fluehistorien sin.
Hvem er Kirikou?
Jeg vil nå rette oppmerksomheten mot en ung, veldig søt jente.
Jeg vil si det høyt, men er sjenert, så dere får to hint.
Hun tjener 489 euro i måneden og er mester i å rulle sigaretter.
- Da er det ikke jeg... - Glem det, gutt! Ikke en sjanse!
- Glem det. - Det skal vi se på...
- Nå er det din tur, Samba. - Jeg sier:
Skål for et hus ved sjøen med alt som hører til!
Skål for huset ved sjøen og alt som hører til!
Og du, Alice?
- Skål for hvordan man sporer av. - Veldig bra.
- Marcelle? - "Bekjemp satan med kjærlighet."
- Så fint! Hvem har sagt det? - Gjett!
- Buddha? - Nei, det var Jesus.
- Nei, ikke Jesus. - Det var sikkert Gandhi.
- Det kunne det vært, men nei. - Paul-Jules Lambrin.
- Hvem er Paul-Jules Landrin? - Fetteren min.
- De er fulle - Det var ikke Paul-Jules Lambrin.
- Det var Bob Marley. - Det kaller jeg stil!
- En på 100 som siterer Bob Marley! - Hva?! Det skal du få svi for!
- Skål for Paul-Jules Lambrin! - Skål for Paul-Jules Lambrin!
Dere er ikke riktig kloke, skal dere vite.
- Hva for noe? - Nei, jeg har ikke sagt noe.
Jaså? Jeg syntes at du sa noe.
Nei.
Går det bra, ellers? Alice, nå sa jeg noe.
Jeg spurte om det går bra. Er alt bra med deg?
Ja, bedre. Jeg har klart å minske medisindosene mine enda mer.
- Jaså? Så bra. - Ja, jeg har det bedre.
Men jeg har fortsatt vanskelig for å slappe av og kjenne etter.
Men det er bedre. Det er ikke helt bra, men det går framover.
Her. Vil du kaste den i golvet og dra meg i håret?
Ja, det var en god idé. Ja.
Nå?
- Nå? - Berederen din er litt sliten.
Det var varmeren, men nå er den ren og holder i to-tre år.
- Topp! Så jeg har varmt vann? - Ja, alle nyanser:
Kaldt, lunkent varmt... Jeg lot det renne.
- Om 20 minutter kan du prøve. - Takk.
- Takk. Hvor mye skylder jeg? -300 for arbeidet.
200 for reisen. Det blir 700.
- Men du får det for 1000. - Nei, nei!
Nei, han prøver å være morsom, men det er overhodet ikke morsomt.
- Nei. For regningen ble helt feil. - Akkurat. Ikke 1000.
Du gjør det gratis!
- Ja visst! - Ja, slutt å gå meg på nervene.
- Gratis blir bra. - Da går jeg.
- Ja, nå går vi. - Jaså?
- Ja, vi må gå. - Jeg kaster dere ikke ut.
Bli. Jeg må gå. Jeg skal på mattekurs.
Jeg også. Jeg skal også på kurs og har ærend å gjøre.
- Som du vil. - Takk for teen, Alice.
Hva driver du med? Stans! Er du redd, eller?
Nei. Men jeg har gjort nok dumme ting.
Dusj med henne nå, ellers gjør jeg det!
Nei! Det gjør du ikke! Slutt! Det gjør du ikke!
- Nei! Wilson! Wilson, kom hit! - Samba, slapp av. Tranquilo.
- Helvete... Hei! Går det bra? - Glemte du noe?
- Nei. Hvordan går det? - Det går bra med meg.
- Kjenner du noe nå, for eksempel? - Nei, ikke akkurat.
Nei, ikke egentlig. Men det føles bra. Vi kan kanskje gjøre sånn?
- Prøv dette. - Ok.
Nå?
Det føles litt bedre.
- Men bare litt. - Skal jeg slutte?
Nei, fortsett! Fortsett!
Fortsett, når vi allikevel holder på.
- Sånn, for eksempel? - Slutt å prate nå.
Hva faen var det?!
Helvete! Hva skjer?!
Helvete! Det er ikke sant?! Det er dessuten iskaldt!
Faen heller! Det er ikke sant?! Bra jobbet av portugiseren!
Faen heller! Faen i helvete!
- Det er ikke mulig?! - Alice, er du sint?
Det er varmt. Det er kokvarmt, til og med!
- Føles det bedre nå? - Litt til. Hva heter den?
Nénuphar. Nå må jeg gå. Kom tilbake om fem minutter.
- Nei, det trengs ikke. - Jeg betaler gjerne for en tur.
Ikke det?
Det er ikke min feil, det er rørene i bygningen.
- Sikkert rørene, ja... - Gi etter mer! Sover du, eller?
- Hva gjorde dere? - Vi tørket opp så godt vi kunne.
- Og så? - Så gikk vi til en park.
Vi klappet ponnier.
- Ponnier? - Nei, jeg fikk ikke til det.
Men det gjør ingenting. Vi skal ses igjen, høres eller noe.
Det er noe mellom oss selv om hun skriker iblant.
Men vi liker hverandre. Det er en overgangsperiode før vi får det til.
- Vi stikker! Samba, kom! - Hva er det?
- Kom! - Hva er det?
Kom!
Wilson, hvor skal du?
Kom igjen!
- Vent! - Kom!
Vent!
Faen heller!
Madame! Vær så snill! Lukk opp.
- Vi er låst ute! - Vær så snill!
- Kom hit! Madame! - Vær så snill!
Ta av dere skoene! Den veien! Nederst!
Nei, den veien!
Faen! Opp!
Vent! Hold disse.
Hva gjør du?
Hvor skal du?
- Wilson, dette går ikke! - Kom! Jo da, det går! Kom!
Nei, Wilson, det går ikke!
- Blås i det. Kom! - Kast skoene!
- Hva gjorde du?! - Du sa jo det!
- Jeg sa: "Kast skoene hit!" - Nei, du sa: "Kast skoene!''
Det er ikke det samme.
- Du skulle sagt: "Kast skoene hit." - Er det språkundervisning?
- Ikke på taket. Kom! - Kom nå!
- Kommer du ikke? Jeg går. - Ikke på taket, Wilson! Kom!
Kom!
Det går bra. Kom nå.
- Kom da, for helvete! - Vent! Ikke dra! Ikke dra!
- Jeg kommer. - Ja, slapp av.
- Det er glatt! - Nei, se.
- Er du dum?! - Nei, du skled. Du går for fort!
- Det går bra. - Ro deg ned!
- Nei, nei... - Jo.
Nei! Hvorfor skal du hele tiden klatre høyere opp?!
Ikke høyere nå. Det holder. Hvorfor snakker du sånn til meg?
- Nå går vi. Tell. - Til tre? Ok. Tre!
Det går bra.
- Vil du kline, eller? - Nei, det vil jeg ikke!
Helvete...
Si meg, hva er Brasils hovedstad for deg?
Alger.
Det var det jeg visste.
- Jeg heter Walid og er født i Oran. - Hvorfor "Wilson"?
Jeg kom ingen vei i Paris, men traff noen greie brasilianere.
Man får lettere jobb og damer om man sier at man er brasilianer.
Så jeg ble Wilson.
- Jeg er rørt. - Hvorfor det?
Du er den første kompisen jeg har, som er araber-brasilianer.
- Men du holder kjeft. - Todo bein...
Nei, slutt! Ikke tull! Slutt!
- Det er vått. - Du sa ikke "kast skoene til meg".
- Jeg har skjønt det nå. - Ja, man må være nøyaktig.
Bor du her? Hvem ga deg koden?
- God kveld, M. Laprade. - Wilson, hvor var du forleden?
- Jeg jobbet dessverre sent. - Oppvaskmaskinen fusker ennå.
- Det er tydeligvis ikke varmeren. - Ikke? Det overrasker meg.
- Og vasken og vannlåsen? - Det virker heller ikke.
Jeg regner med deg. Ta på deg sko neste gang.
- Og onkelen din? - Ikke noe svar. Faen!
- De har nok pågrepet ham. - Han sier at kortet ble stjålet.
Jeg visste at det kom til å bli problemer, men han...
Som du skremte meg!
Å! Du, din...
- Hva med et tradisjonelt kinnkyss? - Det er også bra.
- Disse er til deg. - Takk.
Det var de eneste jeg fant i din størrelse. De har tilhørt eksen min.
En eks med dusker på skoene var vel ikke til hjelp da du ble utbrent.
Alice, beklager det med berederen, men jeg skal komme tilbake.
- Nei, det trengs ikke. - Det var brasiliansk håndverk.
- Litt te eller kaffe kan hjelpe. - Det fikser jeg.
Kom, så henter vi vann.
- Hva driver du med? - Du er hemmelighetsfull.
- Ikke si sånt. - Og disse?
- Slutt! Gi meg dem! - Er de fra Rio eller São Paulo?
- Walid, hva kan man si, og ikke? - Du sier ingenting!
- Jeg skjønner det med avstanden... - Jeg elsker søramerikanere!
- Jeg merker det... - Men du sier ingenting!
De andre må ikke få vite noe. Du holder kjeft.
- Wilson, hvordan vil du ha teen? - Orientalsk!
- Med skum og pinjenøtter! - Samba, du avslører meg!
Bli ikke stående på kjøkkenet. Kom inn i stuen.
Han er så morsom.
Nå begynner de igjen. Vi går, ellers kommer de til å lage barn...
Tvillinger...
Ja, det tenkte jeg også. Det blir tvillinger om de fortsetter sånn.
- Skal vi gå? - Ja.
Unnskyld. Sånn ja.
- Jeg ringer deg. - Ha det! Du har virkelig humor.
Jeg ville si at...
Sykemeldingen min går mot slutten, så jeg skal snart begynne å jobbe.
Det var en god nyhet. Det var fint å høre.
Så bra!
Samba, jeg uttrykker meg ikke på samme måte som Manu,-
- men jeg var virkelig bekymret for deg.
- Det er lenge siden sist. - Det skjer ofte med meg.
Det er lenge siden jeg lo sist også.
Det er lenge siden det skjedde noe i det hele tatt.
Så jeg vil takke deg for det.
Og jeg trives virkelig sammen med deg.
Det var også en god nyhet. Da går det bedre med deg.
To gode nyheter på samme dag. Det er bra.
- Nå? - Kom! De tok meg på restauranten.
Og sjefen ga meg sparken. Samba!
Jeg kommer! Det løser seg. Jeg løser det.
Jeg blåser i resten. Hvorfor får jeg halvparten av grynene? Hva skjer?
- Det er han. - Ha det!
- Bli med meg. - Vi må bli med ham.
Kom i tide neste gang!
- Vent her. Jeg kommer. - Han ba oss vente her.
Han snakker ikke brasiliansk, men fransk. Jeg forstår.
- Fort! Det er alt jeg har igjen. - Hva koster dette?
- Hvilket? - Det med barten. Modibo Diallo.
-500. - Hvorfor koster mitt 1000?
- Svarte er billigere. - Ja, men 1000...
- Skal du begynne å krangle? - Du får mokasiner på kjøpet.
Ekte skinn. Merkesko. Kalveskinn i fin kvalitet med dusker.
- Vi gjør forretninger. - Tuller kompisen din med meg?
- Vent. Det er størrelse 44-45... - Begge for 1000.
- Ta en kineser. De er billigere. - Kineser hadde funket.
- Det funker. - To for 1000?
Se! Whang Lee, han likner deg. Se godt!
- Slutt, for faen! - Brasilianere... Kinesere...
- For helvete! To for prisen av en. - Forsvinn!
- Hva har jeg gjort? - Whang Lee. Du ser, du svarer.
- Slutt! Se nå! - Stikk! Dere gjør meg gal! Få!
- Rouilha, Whang Lee og barten. - Forsvinn!
Hvorfor blir du sint, Rouilha? Ta duskene nå.
Vi tar barten og Whang Lee. Se, så fine dusker!
- Diallo? Diallo? Modibo Diallo? - Ja, det er jeg.
Bli med meg.
- Du skal sortere søppel. - Ok.
Tala, dette er Modibo. Tala viser deg.
- Alt i orden, Modibo? - Ja. Takk.
Jeg fikk beskjeden din. Hva skjer?
Nå begynner det igjen. Det var vel ventet... Jeg klarer det ikke.
Jeg har stått her i to timer.
Jeg liker stilen din: drakt, skinnmappen. En forretningskvinne.
- Det kler deg. Fint! - Takk.
- Skal vi snakke om barten? - Nei, det er ikke så lurt. Her.
Er det til meg?
- Takk. - Den kommer til å hjelpe deg.
- Skal jeg prøve den nå? - Nei, ikke her blant folk. Senere.
Takk skal du ha. Da går jeg nå...
- Tradisjonelt eller ikke? - Hva er "ikke tradisjonelt"?
Det var ingenting. Med denne kommer det til å gå bra.
- Ok. Takk. - Ha det! Lykke til!
Sånt sier man ikke!
Sånt sier man ikke! Hvorfor sa du det? "Tradisjonelt eller ikke?"
Samba!
Nå skjønte jeg hva du mente med "ikke tradisjonelt".
- Og? - Nei. Jeg mener... ja.
Nei, jeg sier ja til "ikke tradisjonelt", selv barten.
For da vi møttes sist... Om jeg ikke har misforstått.
Det stikker litt.
Det kaller jeg et ''ikke tradisjonelt tradisjonelt kyss".
Vent... Hva er det der? Hvorfor har du et bilde av meg der?
Hvordan har det havnet her?
Det lå i mappen din Jeg kunne ikke la være.
Jeg ble rørt hver gang jeg så det.
Du er så søt i den frisyren.
Så du har likt meg lenge?
Er vi intime nå?
Ja, det var tanken...
- Du er litt spesiell i alle fall... - Ja.
Det er bra å være spesiell.
Modibo Diallo? Hvordan klarer dere å bytte navn hele tiden?
- Hva skal jeg med det? - Er det ikke noe på et kjøkken?
Jeg er nesten ferdig med kurset. Jeg klarer bare ikke søppelstanken.
Den går ikke engang bort etter tre dusjer. Vær så snill, Josiane?
Vær så snill? Por favor?
Se hvordan kortet er kuttet! Hva ga du for den billige kopien?
Her. Kast det. Det er ikke verd noe. Det er et under at det funket.
Kom tilbake når du har oppholdstillatelse, så får vi se.
God morgen! Jeg trenger en maler, to flisleggere og en betongarbeider!
Deg har jeg jobbet med. Hopp opp! Slipp ham fram.
Ja, en betongarbeider bra. Og to fliseleggere!
- To! - Kom! Sånn, ja. Lukk nå.
Nå trenger jeg ikke flere.
Hvorfor tok du bort barten? Du så vestindisk ut.
Jeg har laget en grateng. Alt står i ovnen.
Ring din venn som jobber ved operaen. De trenger kanskje noen?
Jeg går nå. Jeg skal ut, men blir ikke sen.
- Den depressive jenta igjen? - Ikke kall henne det.
Du er naiv. Så fort hun blir bedre, kommer hun til å glemme deg.
Da får du lide. Du kaster bort tiden. Hva kan du tilby henne?
- Hva kan du tilby en kvinne? - Kan jeg bestemme selv en gang?
Du skal alltid bestemme for meg. Hvordan vet du hva som er rett?
Jeg vil være med henne! Jeg kjenner heller hennes lukt enn din skittlukt!
Jeg vil kanskje tro på det! Om det skulle funke, hadde vel du blitt syk.
Det er det som er problemet. Du hadde blitt syk da!
Be henne ta tablettene sine.
Samba!
Du er vanskelig å få tak i.
Hei!
Fint å se deg! Jeg har en greie å feire. Har du tid til et glass?
Ja, men ikke nå. Jeg skal møte noen. Det er komplisert...
Bare et glass.
Kom! Moro å se deg!
- Ett glass! - Ja.
Hva feirer vi?
Politisk flykting. Nå lar de meg i fred i ti år framover.
Bra. Kjempebra.
- Jeg er glad for din skyld. - Jeg har ikke funnet Gracieuse.
- Hun har nok dratt fra landet. - Ja, kanskje det.
Ja, jeg tror det. Hun har kanskje forlatt Frankrike.
Du får røyke utenfor!
- Utenfor. - Slapp av.
Utenfor, kom igjen.
- Jonas, jeg går nå. Jeg er sent ute. - Ikke ennå! Vi har akkurat møttes.
- Kom, så går vi en tur. - Nei, det går ikke.
- Og jeg fryser. Jeg må gå. - Fryser du? Vent.
Etter alt jeg har drukket, kjenner jeg ingenting. Gi meg din jakke!
Du sier ikke mye. Har du ingenting å fortelle?
Tror du jeg er dum?
- Tror du det? - Slapp av, Jonas. Du er full.
Selv om du reddet meg, knuller du ikke damen min!
- Nei, slutt nå. - Var det deilig, i det minste?
- Slutt! - Var det deilig?! Svar!
Slutt nå! Slipp meg! Slipp meg!
- Hvorfor tar du ikke telefonen? - Du har jo papirer nå! Slipp!
- Slipp! Purken kommer! - Driter jeg i, jeg har papirer.
- Hva driver dere med?! - Ditt svin!
Stans!
- De fant liket av ham i kanalen. - Hva?!
- Hva for noe?! - De ringte meg midt på natten.
Jeg har ingen anelse om hva som skjedde.
Jeg vet ikke...
- Jeg kan ikke bli. - Hvorfor ikke?
Jeg må dra. Jeg skal forklare.
Jeg kan ikke...
Dere skal få snakke i fred.
Denne kan jeg ikke beholde.
Beklager.
Du glemte denne.
Det kan jeg ikke...
Det forandrer vel ingenting nå?
Syns du at du ikke fortjener det? Ta den!
- For din skyld, ikke for min! - Alice...
Jeg vet ikke hva jeg heter mer. Jeg er redd jeg glemmer hvem jeg er.
Jeg glemmer det aldri. I så fall skriker du bare fornavnet ditt,-
- så tror folk at du vil danse.
Det kommer sikkert til å gå bra.
- God morgen, Alice. - God morgen.
Jeg tror at De allerede kjenner en del av personene.
- Lykke til. - Takk.
- God dag. - God dag.
- Hei. Hvem har laget menyen? - Jeg. Hvordan det?
"Speltpanert gjørs med puré." Originalt, men hva er det for noe?
- Panert fisk med potetmos. - Ok. Da skriver vi det.
- Ja. - Klarere. De er den nye kokken?
- Ja. - Hva var det De het, nå igjen?
- Jeg? Hva jeg heter til fornavn? - Ja.